‫השאירו זאת כך עד שהסמוראים יגיעו.‬
‫אנחנו יודעים הכי טוב בכל הנוגע לאורז.‬
‫אם אנחנו אומרים שלא נקצור, אז לא נקצור!‬
‫מודיעה?‬
‫אני מבין. היא דיווחה לשודדים.‬
‫מה סיפרת להם?‬
‫שאתם בדרככם לכפר קאנה.‬
‫מה?‬
‫קיוזו!‬
‫למה?‬
‫קיוזו.‬
‫רציתי לחיות.‬
‫טיפש אחד.‬
‫אתה בא אתנו?‬
‫מתי יוצאים?‬
‫עכשיו.‬ ‫-האיש הזה הוא האויב שלנו!‬
‫- מבוסס על הסיפור ״שבעת הסמוראים״‬ ‫מאת אקירה קורוסאווה -‬
‫- פרק עשירי: המסע -‬
‫מכאן והלאה, אנו נתפצל לשלוש קבוצות.‬
‫אני מסכים, כך נוכל להמשיך ‬ ‫מבלי שהם יעלו עלינו.‬
‫השודדים יודעים עלינו יותר מדי.‬
‫אנו זקוקים למקום מפגש.‬
‫האם ישנו מקום בקרבת הכפר ‬ ‫שיכול לשמש כציון דרך?‬
‫ממש לפני הגשר, ישנו צוק הידוע כ״צוק הכנף.״‬
‫צוק הכנף?‬
‫כולם יכולים לראות שהוא נראה כמו כנף,‬
‫אז הוא קל לזיהוי.‬
‫חבריי ואני משתמשים בו כבסיס.‬
‫בסדר, זה המקום.‬
‫איך נתפצל?‬
‫ניתן לאיכרים להדריך אותנו, ‬ ‫הם מכירים את האזור,‬
‫ונצמיד שני סמוראים לכל קבוצה.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, ניפגש אחר כך, בחזית הכפר.‬
‫אני מאחל דרך צלחה לכל הקבוצות.‬
‫רגע! למי אני אצטרף?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני אעשה מה שבא לי, אם כך.‬
‫אני די בטוחה‬
‫שמים זורמים מתחת לכפר קאנה.‬
‫קיוזו!‬
‫יש אתנו גברת!‬
‫למה שלא תאט קצת עבורה?‬
‫אל תדאגו בנוגע אליי.‬
‫אני לא אעכב אתכם.‬
‫סנסיי.‬
‫שמת את קיוזו וקירארה באותה קבוצה.‬
‫יש לכך סיבה מיוחדת?‬
‫מה שחשוב הוא שכולם יגיעו לכפר בבטחה.‬
‫קצונוג׳י, אתה מתעניין באחותי?‬
‫אני לא ממש...‬
‫סנסיי.‬
‫הרבה יותר שקט בלי קיקוצ׳יו, נכון?‬
‫האם אתם מרגישים בחסרונו?‬
‫כן!‬
‫תפסתם אותי!‬
‫היי, קומאצ׳י.‬
‫קיקונוג׳י!‬
‫עקבת אחריי אחרי הכול!‬
‫לא עקבתי אחרייך!‬
‫פשוט הלכתם לפניי.‬
‫בסדר.‬
‫מה שתגיד.‬
‫בחייך.‬
‫רוצים להחביא עץ? שימו אותו ביער.‬
‫רוצים להחביא אדם? שימו אותו בעיר.‬
‫כשנעים בסתר,‬
‫הקפידו לצעוד בשבילים המקבלים אור שמש.‬
‫אתה לא חושב שהמראה שלנו מחשיד מדי?‬
‫אני לא רגוע.‬
‫אין צורך בדאגה מיותרת.‬
‫הקשיבו, אם מישהו ישאל מי אתם,‬
‫השיבו, ״אנחנו סתם קבוצת מטיילים.״‬
‫אבל כל מה שאני יודע זה לגדל אורז.‬
‫אני לא שחקן.‬
‫טוב. בואו נראה.‬
‫שם הבמה שלך יהיה, ‬ ‫״קואדיו מאגוסו, האוחז במעדר.״‬
‫טוב, זה סגור.‬
‫ואני אהיה ״אמינוסוקה הוהו, ‬ ‫אשף חטיבת העצים.״‬
‫יפה מאוד!‬
‫אין זמן לבדיחות.‬
‫הוא מתבדח בזמנים קשים.‬
‫כזה הוא, גורוביי.‬
‫אני רואה את הכפר השכן.‬
‫הכפר שלנו ממוקם אחריו.‬
‫קירארה.‬
‫את קצרת נשימה.‬
‫אולי כדאי שננוח.‬
‫לא.‬
‫אני בסדר. כולם מחכים לנו בכפר.‬
‫בואו נזדרז.‬
‫את לא נראית מרוצה מקיוזו.‬
‫אני לא מצליחה להבין מה הוא חושב.‬
‫הוא ינסה לתקוף את קמביי ‬ ‫בשנית מתישהו, נכון?‬
‫למה שהוא יעשה זאת אם הוא לא נוטר לו טינה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫עקבו אחרינו.‬
‫אל תסתכלי.‬
‫תני לי את הרגל שלך.‬
‫מה?‬
‫עשי זאת!‬
‫אלו הם?‬
‫לא, מספר האנשים שונה.‬
‫אולי הם התפצלו. שנעשה זאת?‬
‫חכה, אנו לא יודעים בוודאות שזה הם.‬
‫נחכה ונראה.‬
‫אתה עושה את זה?‬
‫חכה בבקשה!‬
‫מדוע אתה מוכרח לעשות זאת?‬
‫אתה אפילו לא יודע אם אלו אויבים או לא.‬
‫המטרה העליונה שלנו כרגע היא להגיע לכפר.‬
‫בבקשה, הימנע משפיכות דמים מיותרת.‬
‫קצונוג׳י עדיין חושב על אחותי.‬
‫אולי תפסיקי כבר?‬
‫אתה לא יכול להסתיר את זה.‬
‫אתה מחבב את אחותי, קצונוג׳י.‬
‫אתה כל כך שקוף!‬
‫קיקוצ׳יו.‬
‫את טועה!‬
‫אני מרוכז באימונים,‬
‫ואין לי זמן להתאהב ביופי.‬
‫אתה נראה חשוד אף יותר כשאתה מתרגז כך!‬
‫אסור לסמוראים להתאהב?‬
‫אני אומר לך שזה לא העניין!‬
‫אתה מפסיד.‬
‫פה, פה!‬
‫היפטרו מכל תחלואות העולם!‬
‫מוכנים? אחת, שתיים, שלוש, צא!‬
‫היא מסתובבת הרבה היום!‬
‫כל הכבוד!‬
‫איזה פעלול נפלא.‬
‫תודה רבה לכם!‬
‫קצונוג׳י, אתה עדיין כועס?‬
‫אני לא כועס.‬
‫אז למה אתה לא בא הנה?‬
‫טוב, אין סיבה.‬
‫היי, אתה!‬
‫על סמוראי להיות קשוח יותר,‬
‫אם אתה רוצה להצליח עם נשים.‬
‫אני אומר לך שאני לא...‬
‫אם כבר מדברים על זה, אחותי אמרה‬
‫שאין לך ריח של שדה קרב.‬
‫אתה אבוד!‬
‫אני מוכרח לשאול, איך מריח שדה קרב?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל אני בטוחה שהסמוראי דוד גדול יודע!‬
‫טוב, ובכן...‬
‫כשתריח, תדע.‬
‫האם זה בסדר, לקחת דברים בכזאת קלות?‬ ‫-מה?‬
‫חשוב על כך.‬
‫הבחור שיוצא עם אחותה,‬
‫הוא יזם אמתי.‬
‫ומומוטארו, הוא ידוע כשובר לבבות.‬
‫משהו בטח יקרה עד שנגיע לכפר.‬
‫אחותי כבר מבוגרת מספיק בשביל להתחתן.‬
‫שטויות.‬
‫אתה אומר את זה, אבל עמוק בפנים ‬ ‫אתה דואג, נכון?‬
‫מספיק כבר!‬
‫קצושירו.‬
‫למה אתה רוצה להיות סמוראי?‬
‫באיזו דרך נבחר?‬
‫המים זורמים בשני הכיוונים.‬
‫אנו יכולים להגיע לכפר בכל אחת מהדרכים.‬
‫כה אנוכי.‬ ‫-רגע אחד.‬
‫טוב, בואי נלך.‬
‫הוא כל כך שקט, והוא תמיד הולך בדרכו.‬
‫אם הוא ימשיך כך, אני לעולם לא אבין אותו.‬
‫אני לא בעד לקחת אותו לכפר.‬
‫סמוראי נמדד במעשיו, לא במילותיו.‬
‫ישנם דברים שחייבים להיאמר במילים.‬
‫מישהו מגיע.‬
‫זה לא טוב.‬
‫קירארה, התחבאי בצללים מאחורי הסלע.‬
‫נפצעת.‬
‫ידעת שזה יקרה מתישהו.‬
‫זו הסיבה שניסית לטפל בהם קודם.‬
‫זו הדרך שלך להראות אכפתיות?‬
‫סנסיי.‬
‫האם חייבת להיות סיבה ‬ ‫לכך שאני רוצה להיות סמוראי?‬
‫אתה לא יודע?‬
‫מספיק עם זה!‬
‫למה אני חייב לגלח את הרגליים?‬
‫אל תתבייש, זה לא כזה נורא.‬
‫מה?‬ ‫-תראה.‬
‫זו תחושה נעימה, נכון? כה רך וחלק!‬
‫אבל למה? גורוביי!‬
‫שקט שם!‬
‫הם ימצאו אותנו פה.‬
‫מה אתה חושב? אני נאה למדי, נכון?‬
‫לא, אתה עדיין לא משתווה לאמינוסוקה הוהו.‬
‫זהו זה! שניכם איבדתם את שפיותכם.‬
‫טוב, כעת עלינו להחליף בגדים.‬
‫קיוזו!‬
‫קיוזו, למה היית חייב לתקוף את קמביי?‬
‫בגלל שאני סמוראי.‬
‫סנסיי!‬
‫סנסיי.‬
‫בחרתי בחיי החרב בחיפוש אחר משמעת עצמית.‬
‫עם זאת,‬
‫לאחר שפגשתי בך ובאחרים,‬
‫עלו בי ספקות.‬
‫בחייך!‬
‫סמוראים הם ברי מזל.‬
‫יש לנו כל כך הרבה זמן לחשוב.‬
‫אבל מחשבות לא ממלאות את הקיבה.‬
‫קצושירו.‬
‫כשקיבלת את החץ ברגלך, בכפר שיקימורי,‬
‫מה חשבת לעצמך?‬
‫ובכן.‬
‫היית מטושטש באותו הזמן.‬
‫לא רציתי שקירארה, זאת אומרת...‬
‫שהאיכרים ייפגעו.‬
‫ישנם דברים שמתגלים רק בעזרת כאב.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫דוד גדול, אתה הבנת את זה?‬
‫על מה הוא דיבר?‬
‫מאיפה לי?‬
‫טוב! גם דוד גדול לא הבין.‬
‫בהצלחה!‬
‫בואו שוב!‬
‫מעולם לא הייתי כל כך נבוך.‬
‫אתה נראה די טוב.‬
‫הרגליים שלך כה נעימות וחלקות.‬
‫גורוביי, מה...?‬
‫אלו השודדים.‬
‫בטח השודדים שהחריבו את הכפר הזה.‬
‫הם עדיין קרובים, אם כך.‬
‫זה מטריד.‬
‫אתן שם! מה אתן עושות?‬
‫שלום, מר שודד! תודה לך על שירותך.‬
‫וואו, אתה כה מושך מקרוב.‬
‫אתה כה חזק!‬
‫אילו שרירי חזה!‬
‫נראה לי שאני מאוהבת!‬
‫מה הסיפור עם התלבושות המגוחכות האלו?‬ ‫-לא, אל תגיד את זה.‬
‫אנחנו סתם מטיילות.‬
‫את שם, חכי!‬
‫מה שמך?‬
‫מ...‬
‫קואדיו מאגוסו.‬
‫מאגוסו?‬
‫איזה שם מכוער.‬
‫אתן באמת שחקניות?‬
‫אתן לא העבריינים המבוקשים ההם, נכון?‬
‫בחייך, מר שודד. אל תהיה מצחיק.‬
‫בסדר גמור, למה שלא תראו לנו את המופע שלכן?‬
‫אתן יכולות לעשות זאת?‬
‫אם לא, אני אהרוג אתכן!‬
‫שנעשה זאת?‬ ‫-אין מנוס מכך.‬
‫מר שודד! אתה כל כך יפה תואר.‬
‫אני מאוהבת!‬
‫קואדיו מאגוסו‬
‫תרקוד עבור השודדים!‬
‫מוכנים?‬
‫זרעו את האורז וקצרו אותו, כן.‬
‫הודות לגרגרי האורז,‬
‫העור שלי כה חלק ובוהק.‬
‫גם הפנים שלי חלקות מאוד.‬
‫הישבן שלי חלק גם הוא, כן.‬
‫בין אם אעמוד כך,‬
‫או כך.‬
‫גם אם אין לאן ללכת,‬
‫ראו! לא משנה מאיפה מסתכלים,‬
‫הוא כל כך חלק.‬
‫רגליי כה מדהימות!‬
‫מספיק, אין צורך להמשיך.‬
‫טוב, אנחנו עסוקים.‬
‫אני אסיר תודה.‬
‫הודות לך, לא נאלצנו להילחם.‬
‫אני...‬
‫-אל תגיד כלום.‬
‫עשית עבודה טובה.‬
‫זקן הכפר!‬
‫לא הצלחתי להירדם, וחשבתי לעצמי,‬
‫לתת לסמוראים להיכנס לכפר זה רעיון גרוע.‬
‫כפי שאתה יודע, כשהסיירים הגיעו,‬
‫נראה שהם ידעו כבר הכול.‬
‫לפי איך שהם התנהגו, ‬ ‫הם ידעו ששכרנו את הסמוראים‬
‫והם באו כדי לבחון אותנו!‬
‫איך הם ידעו ששכרנו את הסמוראים?‬
‫ייתכן שאחד הסמוראים שריקיצ׳י פנתה אליו‬
‫סיפר להם הכול!‬
‫האם הגענו לנקודת המפגש הנכונה?‬
‫כן, זהו צוק הכנף שאחותי דיברה עליו.‬
‫נראה שהקבוצות האחרות עוד לא הגיעו.‬
‫קצונוג׳י.‬
‫האם אתה מודאג שוב בגלל אחותי?‬
‫אני אומר לך שוב, לא!‬
‫סליחה על האיחור!‬
‫קבוצת המטיילות הגיעה!‬
‫מה כל זה, חברים?‬
‫אתם נראים טוב!‬
‫די כבר, קיקונוג׳י!‬
‫אתה בעניין של כל אישה?‬
‫נראה שעבר עליכם חתיכת מסע,‬ ‫אבל הגעתם בזמן.‬
‫איפה הקבוצה האחרונה?‬
‫אה...‬
‫טוב, השודדים סיירו באזור.‬
‫סנסיי.‬
‫אני אלך לחפש אותם.‬
‫הנה!‬ ‫-שיצ׳ירוג׳י, אתה לבד?‬
‫לא.‬
‫פשוט הגעתי קצת לפני האחרים.‬
‫יש!‬
‫זה מוכן.‬
‫תודה על שהגנת עליי מפני הסכנות.‬
‫תודה לך.‬
‫המסע שלנו היה משעמם.‬
‫קירארה.‬
‫היי!‬
‫תרגום כתוביות: ניר סבג‬
‫- בפרק הבא -‬
‫- פרק אחד עשר: הכפר -‬
‫- נתראה בפרק הבא! -‬